Sojuzmultfilm
MOUDRÝ HROUZEK
Podle pohádky M. E. Saltykova-Šèedrina Vypravìè: A. Zajcev
Scénáø: V. Merežko Režie: V. Karavajev
Kamera: B. Kotov Skladatel: V. Martynov
Kinostudio Sojuzmultfilm, 1979
Žil kdysi dávno jeden hrouzek.
Otec i matka byli chytøí,
takže i z nìj vyrostl chytrý hrouzek
Zamyslel se a uvìdomil si:
Kamkoli se podíval, všude ho pozorovali.
Kolem plavou samé velké ryby, a on je ze všech nejmenší.
Kterákoli ryba ho mùže spolknout,
a on nemùže spolknout nikoho.
Nechápe to. Proè nemùže nikoho spolknout?
A život kolem je krásný a úžasný.
Tak úžasný, až se to zdá neuvìøitelné.
"Díky bohu! Zdá se, že žiju!" -
øekl si a rozhodl se vyhrabat si skrýš.
Jak se vydìsil, když uslyšel:
"Slyš, synu!
Žít není totéž, jako olizovat lžíci.
Mìj oèi otevøené!"
Hrouzek byl spokojen,
odvrátil úklady nepøátel a pøežil.
A zdál se mu ten nejlákavìjší sen.
Hrouzek se zhluboka nadechl a rozhodl se:
ve dne bude sedìt ve skrýši,
a v noci, až všichni usnou, bude plavat.
A zatoužil plavat køížem krážem po celé øece.
"Bohudíky! Zdá se, že žiju."
"Ach, co bude zítra..."
Hrouzek se nikdy neoženil nikdy nemìl dìti,
aèkoli jeho otec mìl velkou rodinu.
Hrouzek si to vysvìtlil po svém.
V tìch èasech byl život snadnìjší.
Štiky byly laskavìjší,
ani okouni si na nás netoužili smlsnout...
A teï, když ryby v øekách vymírají,
jsou i hrouzkové žádaní.
Není ani pomyšlení myslet na rodinu, jen abych sám pøežil.
Malý hrouzek byl dlouho trpìlivý,
ale teï se osmìlil a vykøikl na své protivníky:
"Kdy my hrouzkové budeme koneènì mít dost jídla?"
"Takto mùžeme zdegenerovat.
Kdyby všichni žili jako tento moudrý hrouzek,
byl by v øece klid.
A pøemoudøelý hrouzek si nyní jasnì uvìdomil,
že musí žít tak, aby unikl pozornosti.
Tak prožil více než 100 let.
Žádní pøátelé, žádní pøíbuzní.
Nikoho nenavštìvoval, nikdo nenavštívil jeho.
Hrouzek se zamyslel, a protože byl moudrý, pomyslel si:
"Díkybohu, umøu pøirozenou smrtí,
jako moje matka i mùj otec."
A zdál se mu poslední sen.
"Tohle máte za váš moudrý život" -
øekla štika.
A hrouzkovi ta slova ještì dlouho znìla v uších.
Jaké mìl radosti?
Koho utìšil?
Komu dal dobrou radu?
Komu øekl laskavé slovo?
Kdo si na nìj vzpomene?
Konec